Säl som stjäl är fiskarens gissel

Frisk luft, vackra havsvyer och hederligt kroppsarbete. Ett liv som yrkesfiskare har sina fördelar. Nackdelarna? Hårt väder och stulen fångst.

– Det blåser elva sekundmeter nu. Jag tror inte att det blir av i dag, säger Rune Cederberg med en suck. 
Som fiskare har han ett fritt yrke – inom ramarna för väder och vind. Och om moder jord är chef så är sälarna och skarvarna de bittra konkurrenterna som är ute efter att nappa fisken framför näsan på honom. 
– Men ska vi prova igen i morgon, frågar han. 
Visst ska vi det. 
En ny dag gryr. Strax före 5 på morgonen blåser det åtta meter per sekund vid foten av Replotbron ute på Fjärdskäret. Det ligger nära smärtgränsen, men bara nära. 
– När det blåser uppemot tio meter i sekunden går det bra att ta ut båten, men det kan vara lite stökigt att arbeta på den, säger Cederberg. 
Enligt väderprognosen ska vinden avta. Det låter lovande nog för att göra ett försök. 
Cederberg har kört ner till hamnen från Iskmo och redan hunnit lyfta två stora fångstlådor upp på fiskebåtens däck. Kaffe och smörgåsar hör också till utrustningen. 
Kursen är satt mot Ritgrund i Östra Gloppet. Färden börjar i kompakt mörker. Målet är dra upp en del av de sikar som börjat röra sig in mot land inför vintern. 
– Jag fiskar mycket kring Ritgrund, men också kring Vallgrund. Där är det bästa att fiska i juli och augusti, men senast jag var där var det mycket säl där. Det finns säl åt det här hållet också. Jag hoppas att vi slipper dem i dag. 
För den ovane tar det en stund att vänja sig med att färdas i en mindre båt i mörkret. När Cederberg började fiska för 31 år sedan fanns fiskefärder i mörker inte på kartan. Nu har han kartan i färddatorn och kan ställa in såväl kurs som autopilot. Stjärnorna blinkar på den nattsvarta himlen, och här och var ute på sjön syns ljuset från lampor. Några signalerar närvaron av andra fiskebåtar. De har blivit allt färre. 
– För 15 år sedan var det fullt av ljus från fiskebåtar här ute. Nu brukar det vara mellan fem och tio båtar i området. Jag är 54 år men ändå en av de yngsta som lever på att fiska här. 
Många har lämnat fisket för att försöka med annat. Sämre fångster är orsaken, sälarna spelar huvudrollen. 
– Min pappa fiskade här hela livet, och det var aldrig tal om att det skulle finnas säl. Men i slutet av 1990-talet började de synas. I början var de helt orädda och kunde dyka upp 10 meter från båten. 
Sälarna använder fiskarnas nät som buffébord. De kan tömma hela nät på fisk. 
– Alla sälar ställer inte till det. Det är ofta de samma problemsälarna som är i farten. 
Sälarnas närvaro syns. Tydligt. Ibland har Cederberg bara en handfull fisk i näten. Ibland är de tomma. 
– Förr fick man vara orolig för att båten skulle sjunka på grund av all fisk man drog upp. 900 kilogram sik är den bästa fångsten jag fått. Men det var för 20–25 år sedan. I dag kan sälarna äta upp 70–80 procent av fångsten. 
Cederberg är uppgiven. Han konstaterar torrt att de flesta tjänstemännen inte verkar förstå hur stort problemet är. 
Just nu håller han på att testa sälskrämmorna – eller sälpingers som de också kallas – som ingår i ett projekt som Österbottens Fiskarförbund driver med pengar från Kustaktion. Projektets mål är att få bukt med den sjunkande lönsamheten inom fisket genom hållbara lösningar.
Än så länge är skrämmorna inte färdigutvecklade. De behöver ha bättre livslängd, och givetvis måste man försäkra sig om att de faktiskt skrämmer bort sälarna. Projektet har väckt intresse inom Europeiska Unionen. Nästa vecka presenteras det i Bryssel under en konferens som handlar om hållbart fiske. 
En modell av skrämmorna är från USA, en annan från Australien. Gemensamt för dem är att de inte fungerar. 
– Men den danska modellen som jag provade tidigare fungerade, även om den inte hade så bra livslängd. Jag kunde tänka mig att investera i sådana här skrämmor om hållbarheten blir bättre. Och även om den danska modellen fungerar nu så kan det ju hända att sälarna vänjer sig och den blir en matklocka i stället, säger Cederberg. 
Skrämmorna alstrar ljud på en frekvens som fisken och fiskaren inte hör men som sälen hör desto bättre. De monteras på näten. Andra sätt är att få bukt med sälarna är att skjuta eller fånga dem. Cederberg har inga invändningar mot någondera metoden.

Mitt ute i mörkret saktar vi farten för att börja lägga ut nät. De gula sälskrämmorna blänker till i det sparsamma ljuset innan de följer näten ner i djupet. På sin färddator märker Cederberg ut var näten ligger. Det sista åker i kring sjusnåret. Samtidigt börjar gryningsljuset sprida sig. 
– Ska vi åka över till Ritgrund nu och koka kaffe? 
Sagt och gjort. Med tungan rätt i mun styr Cederberg in oss bakom vågbrytaren. Vi lägger an vid bryggan och strax står kaffepannan på den lilla gasspisen i hytten. Efter en stund sprider sig den välkomna doften i hytten. Morgontröttheten är som bortblåst. 

När kaffet är klart börjar morgonrodnaden sprida sig vid horisonten samtidigt som de sista stjärnorna slocknar på den mörkblå himlen. Ljudet från vågskvalpet och vinden skapar en behaglig ljudmatta som ackompanjerar dagen som gryr. Ljuset besegrar mörkret. Svart kaffe har aldrig smakat bättre. 
– Man får se en del vackra vyer här ute. Också på somrarna. Då brukar jag vara ute och fiska på nätterna. Jag trivs väldigt bra med mitt jobb och har aldrig ångrat att jag började fiska, säger Cederberg och blickar upp mot fyren som träffas av morgonens första solstrålar. 
Att ta en kaffepaus vid Ritgrund är inte bara att få en stunds avkoppling mitt i skärgårdens karga skönhet. Det är strategi. 
– Det dummaste man kan göra är att stanna ute på vattnet med motorn på tomgång. Då hittar sälarna näten direkt. 
Gång på gång återkommer vi till sälarna. Cederberg förundrar sig över varför man skapat ett sälskyddsområde ute i Kvarken. 
– Området hör till Finlands bästa sikvatten. Det är rena rama galenskapen att ha ett skyddsområde där. 
Efter en knapp timme är det dags att ge sig ut igen. Vi närmar oss de första näten som ska dras upp. 
– Det här är dagens mest spännande stund. Varje dag undrar man hur det ska bli med fångsten. Hittills har jag varit på ganska gott humör. Men om det är tomt i näten kan det hända att jag blir lite sur, varnar Cederberg. 
Men det visar sig snabbt att vi är ute på en lyckosam tur. Ett undantag som bekräftar regeln. Stora, fina sikar meddelar sin ankomst genom silverblänk i djupet. Den första fångstlådan fylls sakta men säkert. 
Cederberg arbetar metodiskt där han står vid maskinen som drar in näten. Med ena handen styr han båten som guppar i vågorna, med den andra nappar han sik efter sik – och en och annan simpa – ur nätet. 
– Det blir svettigt, men när det är lite lugnare på sjön som nu blir det inte så tungt. Man hinner fundera en del medan man står här.
Det går en timme. Det går två. Vi flyttar oss för att nappa nya nät. Och sälarna. De finns i djupet under oss. Några sikar har tydliga bitmärken. En strömming som fastnat i nätet saknar huvud. Och ett av näten är i det närmaste tomt. 
När de sista nätet är på väg upp händer det. Cederberg dunkar hårt på fönstret till båtens hytt och pekar ut mot nätflaggan. 
– Där borta skymtade en säl!
Ett säkert tecken på att sälarna är i farten är att fåglarna börjar dyka efter fisk framför båten där näten ligger. Det är precis det som sker ett stenkast från båten. Fåglarna har samlats och plockar åt sig av de fiskbitar som flyter upp till ytan när sälarna festar på fångsten. 
– Jag är 100 procent säker på att det ena nätet var tomt på grund av sälarna. Jag kan ju inte bevisa det, men jag är helt säker, säger Cederberg efter att han stuvat ner det sista nätet i tunnan. 
Den här gången hittade sälarna i alla fall inte alla nät. Summan av dryga 8 timmar på sjön är årets fångst. Närmare 300 kilogram sik. Med fångstlådorna fulla av fisk är det lätt att njuta av det vackra sjövädret. 
– Jag får nog ta en konjak för att fira i kväll. 
En stor fångst fyller de ekonomiska hålen som kommer när näten är tomma i stället. Cederberg rensar, filear, röker och säljer själv siken på Fjärdskär. I dagsläget tar han också in odlad röding från Sverige. 
– Det skulle jag inte behöva göra om jag fick ha fångsten i fred.
På vägen tillbaka till hamnen sitter han och slappnar av med en kopp te bredvid rodret. Vi småpratar om ditt och datt. Efter att ha stigit i land tackar vi för oss. Men Cederbergs arbetsdag fortsätter åtminstone i tre timmar till. Siken ska rensas och stuvas in i kylrummet. När arbetet är färdigt har det gått cirka 12 timmar sedan vi gav oss ut. 
– Det blir tungt ibland. Men jag känner mig som en 24-åring fast jag är 54. Hade det inte varit för sälarna så skulle det här vara världens bästa jobb. Men som det ser ut nu kan jag inte rekommendera det här jobbet åt mina unga bekanta här i trakten som är intresserade av att prova på yrkesfisket. Det är verkligen synd, för det finns sik så det räcker och blir över i vattnen här. 
Cederberg är övertygad om att många fler kunde livnära sig på fisket bara sälproblemet åtgärdas. Konsumenterna skulle också gynnas. 
– Jag kunde halvera mina priser om jag slapp sälarna. 

Text: Jona Nyström
jona.nystrom@vasabladet.fi
tel 7848200
Foto: Mikael Nybacka
mikael.nybacka@vasabladet.fi
tel 7848240

Yrkesfiske, fiskbestånd och sälskador:
- 2195 fiskare fanns anmälda i registret över yrkesfiskare 2010. Av dem fick cirka 600 minst 30 procent av sina inkomster från fisket. 
- Totalt fångade fiskarna 22 miljoner kilogram fisk 2010, vilket är mer än någonsin tidigare. Ökningen beror på att mer strömming och vassbuk fångades än tidigare. Bland annat drog fiskarna upp 92 miljoner kilogram strömming, 25 miljoner kilogram vassbuk, 1 miljon kilogram torsk, 0,7 miljoner kilogram abborre och braxen och 0,6 miljoner kilogram sik. 
- 92 procent av fångsten fiskades med trål, 6 procent med ryssja och 2 procent med nät. 
- Det totala producentvärdet av fisken som fiskades 2010 är 27 miljoner euro. Strömmingen stod för närmare hälften av summan – 13,5 miljoner euro. Vassbuk fiskades till ett värde av 3,6 miljoner euro, sik för 2,7 miljoner euro och torsk för 1,1 miljoner euro.
- Cirka 100 fiskarter har påträffats i finländska vatten. 58 av dessa räknas som ursprungliga arter i våra vatten. 69 av arterna påträffas årligen. 
- Variationerna i i temperatur och salthalt i våra vatten innebär att det är svårt för nya arter att etablera sig. Men en tredjedel av de fiskar som finns i Finland har simmat hit från andra vatten. De kan ha rymt från odlingar i andra länder, kommit upp som spanare från södra Östersjön eller helt enkelt planterats ut. 
- Uppdämning och andra förändringar i vattendrag har medfört att flera arter som vandrar i  älvar försvunnit. Försurning och eutrofiering är ett annat problem som drabbar fiskarna. 
- Sedan 1996 har skador på fiskeredskap och fångst ökat årligen. De ökande sälbestånden av gråsäl och vikare orsakar stor skada för yrkesfiskarna i Österbotten. Ökningen har skadorna syns bland annat i att toleransbidragit – som betalas åt fiskare för skador på fångsten – vuxit sig till totalt 1,5 miljoner euro åren 2007 och 2008. 
Bilden intill visar en sik som en säl bitit.  

Bildtexter:

1) Cederberg arbetar metodiskt där han står vid maskinen som drar in näten. © Mikael Nybacka.

2) För femton år sen fanns ännu många som fiskade i området, nu är fem till tio kvar. © Mikael Nybacka.

3) Åtta timmar på sjön gav denna gång trehundra kilo sik. © Mikael Nybacka.